Vážené kolegyně, vážení kolegové
Před několika týdny jsem během pracovního oběda pořádaného Americkou obchodní komorou vyslechl několik neveselých historek o prostředí v Praze, které navozuje dojem korupčního chování. Zahraniční podnikatelé přiznali svou frustraci z pocitu, že se tak málo děje pro zvýšení čitelnosti a efektivity veřejné správy. Nebylo to poprvé, kdy jsem vyslechl podobné stížnosti. Podnikatelská obec také není jedinou skupinou občanů Prahy zajímající se o stav správy města. Jako primátor cítím povinnost naslouchat všem občanům tohoto města. Jako primátor, který poznal „zevnitř“, jak složitý a obtížně čitelný je systém správy města, souhlasím s tím, že se musíme snažit o mnohá zlepšení tohoto systému.  
Ostatně téma korupčního prostředí a korupce samé není jen problémem na úrovni měst. Dokládá to současné „tažení“ ministra vnitra, snaha o nápravu ze strany Nejvyšší státní zástupkyně Marie Benešové, stejně jako výhrady obsažené ve zprávě EU o vývoji České republiky.
Při vystoupení před Americkou obchodní komorou jsem rekapituloval naše úspěchy, kterých jsme dosáhli v průběhu minulých třech let a konstatoval, že to však stále nestačí a že nás toho ještě hodně čeká. Vyjádřil jsem i své zklamání z pomalého tempa změn, ze svých omezených kompetencí věci měnit, stejně jako z celkové atmosféry na radnici, která stále není dostatečně vstřícná a „sloužící“, rozuměj ve smyslu anglického výrazu pro úředníka – „public servant“. 
Nemyslím si, že je Praha v tomto ohledu výjimečná. Podíváte-li se po světě, všude mají plno potíží i skandálů spojených s financemi a správou měst. V Paříži, Berlíně, New Yorku, …
Podle mých kolegů však v Praze tento problém neexistuje. Pokud budeme věřit jejich vyjádření v usnesení rady, jsme první správou města na světě, kde jsou všechna rozhodnutí zcela transparentní, etická a podle všech pravidel. Podle nich zde tedy máme zcela unikátní systém, jímž by se všechna ostatní města na světě měla řídit. 
Někteří reagovali na má vyjádření velmi podrážděně, až by se chtělo říci hystericky. Obvinili mne z poškozování dobrého jména města a požádali mne o doložení konkrétních příkladů korupce. ZHMP mne o to svým usnesením ze 7. března požádalo ostatně také.
To je ovšem poněkud cynická hra. Ano, jsem primátor. Jako primátor ovšem nemám, a ani bych neměl mít, pravomoci příslušející policii a soudům. Nemohu zjišťovat majetkové poměry zaměstnanců města či radních, počítat jejich majetek a zjišťovat, jak jej nabyli; špehovat je na jejich privátních schůzkách či dovolených se zájemci o městské zakázky. To, co se chce ode mne, je třeba chtít od orgánů činných v trestním řízení. A já k takovémuto vyšetřování velmi rád poskytnu prostor. 
Ano, jsem primátor. Ale mám jediný z 11 hlasů v radě, jediný z 55 hlasů v zastupitelstvu. Nemohu zvrátit některá rozhodnutí, i když o jejich pozadí mám své pochybnosti. 
Je smutnou skutečností, že starostové a primátoři či hejtmani v této zemi nemají takové pravomoci, aby mohli skutečně jednat jako hlava obce, města či kraje, aby mohli jednat tak, jak od nich občané právem očekávají. Současný systém je stále ještě pozůstatek socialistických národních výborů. Současný systém tak preferuje kolektivní nezodpovědnost před individuální adresnou odpovědností. 
Dospěl jsem v průběhu uplynulých třech let k nezvratnému názoru, že tento systém musí být změněn, ale snažím se i v stávajícím systému o změnu chování radnice tak, aby správa města skutečně sloužila občanům.
Mým kritikům nešlo o to, něco řešit; měl jsem být vmanevrován do zbytečného souboje o slovíčka, co kdo řekl a neřekl, co kdo myslel a nemyslel. Soutěže o „nejhlasitějšího křiklouna“ se však odmítám účastnit.
Taková soutěž je pro občany města zbytečná a nezajímá je. Taková soutěž jen může prohloubit jejich znechucení politiky, kteří dávají přednost politikaření před službou veřejnosti.
Pražané se, bohužel, domnívají, že jsme zkorumpovaní, zdejší podnikatelé mají stejný názor. Jestliže skutečně nikdo z nás neví, že kolem nás je korupce, a přesto si to většina o nás myslí, pak je někde chyba. Ať jde jen o mylný dojem či o krutou realitu, musíme něco změnit. 
Předkládám dnes proto několik návrhů ke zlepšení současné situace, v souladu s programovým prohlášením této rady  z jara 1999 – prosazujícím politiku otevřenosti a informovanosti, zjednodušení styku úřadu s veřejností, stejně jako v duchu „průvanu v byrokracii“ a omezení zasahování úřadů do života občanů. Netvrdím, že jde o recept na okamžité vyřešení problémů tohoto města, ani že mám patent na rozum. Situace si jistě zasluhuje daleko podrobnější zkoumání, ale především si žádá jasné vyjádření politické vůle věci měnit. Můžeme se v něčem mýlit, ale musíme dát Pražanům – našim voličům, jasně najevo, že chceme lépe spravovat toto město. 
1.	Veřejnost musí vědět jak a proč rozhodujeme. Jinými slovy – musí nám víc „vidět pod prsty“. Rozhodujeme o veřejných věcech, proto je třeba více otevřít naše jednání veřejnosti, nebránit se například uchovávání záznamů z jednání rady, důsledně zveřejňovat zápisy z jednání výběrových komisí a dokázat tak, že skutečně nemáme co tajit. Jen ve výjimečných, zákonem stanovených případech, jednat s vyloučením veřejnosti. 								Nedostatek informací o způsobu, proč bylo rozhodnuto v té které věci vzbuzuje zbytečná a často i neoprávněná podezření z nekorektního postupu. Tyto změny můžeme realizovat ihned. K jejich naplnění stačí jen vůle – chtít je uskutečnit. 
2.	Zadejme audit veřejných obchodních soutěží vypisovaných městem a jeho organizacemi – veřejnou soutěží vyberme společnost, která provede komplexní analýzu, vyhodnocení a návrh systémových změn tohoto procesu s cílem zvýšit jeho průhlednost a čistotu, stejně jako efektivitu vynakládání veřejných prostředků. 						Jedině tak se vyhneme nařčením z manipulací, napadání výsledků i vítězů obchodních soutěží, ale především výrazně stlačíme ceny nabídek, podobně jako bychom to dokázali při použití našich soukromých prostředků. Stejně jako v předchozím bodě, stačí projevit vůli a vypsat zadání na tento audit a návrh opatření. 
3.	Více využívejme elektronické způsoby oznamování všech záměrů města v oblasti veřejných zakázek a nakládání s majetkem, využívejme tato média k šíření informací o fungování města, popišme standardní postupy v rozhodování úřadu a umožněme tak kontrolu, zda se podle nich postupuje. 								Předvídatelnost chování úřadu, rady i zastupitelstva a předem daná pravidla posuzování snižují prostor pro subjektivní rozhodování, pro možné vytváření umělých problémů, k jejichž odstraňování by měla být využita „hmotná motivace“. Veřejné tendry na internetu, postupné využití elektronické podatelny bez kontaktu s úředníkem, to vše snižuje šanci na vyžadování či poskytování úplatku. Současný stav vybavení úřadu informační technikou umožňuje okamžité zahájení potřebných kroků.  
4.	Sestavme databázi městských bytů i bytů svěřených městským částem, sjednoťme pravidla pro pronájmy těchto bytů a především využívejme komunální byty pro jejich hlavní účel – řešení bytové situace osob sociálně potřebných.  								Tyto byty nesmí být nástrojem politické korupce zastupitelů i úředníků, nesmí sloužit nejprve k uspokojení potřeb těch, kteří o nich rozhodují. Zpracování a aktualizace databáze vyžaduje několikaměsíční práci, stejně jako sjednocení pravidel pro pronájem bytů s regulovaným nájemným pro všechny Pražany. Rada o těchto otázkách již začala jednat. Každý odklad znamená další možnost zneužití nedostatkového zboží. 
5.	Iniciujme legislativní novelu řešící zastupování města v orgánech obchodních společností včetně transparentního způsobu jejich odměňování; znovu projednejme a přijměme kodex zastupitele města.  	Cílem je obnovit důvěru voličů v komunální politiky, kteří přece nejsou voleni do svých funkci proto, aby si přivydělávali ke své odměně člena rady násobně velké částky za práci v orgánech obchodních společností a ocitali se v konfliktu zájmů (motivace obchodních společností vytvářet zisk je v rozporu se zájmy občanů přejících si minimalizaci nákladů, a tedy co nejnižší platby). Vzdor složitosti tématu lze projednat a schválit kodex zastupitele v průběhu pár týdnů. Systémové řešení vyžaduje koordinovat tuto otázku se státními orgány.  
6.	Iniciujme legislativní novely k zásadnímu omezení byrokracie v přípravě a realizaci staveb, jasnými pravidly zlepšeme a zjednodušme vnitřní spolupráci odborů v tomto procesu, včetně podpory vedení magistrátu při výstavbě nové úřední budovy, do níž by byly umístěny všechny odbory řešící přípravu  staveb  a informace o území a která by i svým prostorovým uspořádáním přispěla k větší transparenci procesů tam probíhajících.  							
V ČR jsme zřejmě dosáhli evropského vrcholu ve vytváření překážek při obstarání povolení k realizaci staveb a Praha je na špici této byrokracie. Základ je v nesmyslně podrobném a rigidním územním plánu, další fáze komplikuje především množství souvisejících předpisů, jejichž splnění v reálném čase dává příliš šancí pro korupci na mnoha úřadech. Vnitřní ne-komunikace způsobuje, že stavebník podává projektovou dokumentaci ve více kopiích na jeden úřad. Odstranění tohoto stavu není krátkodobá záležitost a netýká se jen této radnice. Snaha o změnu však je pouze otázkou naší vůle a práce úřadu na návrzích zákonů. 
7.	Splňme programové prohlášení a založme rozvojovou agenturu, která bude poskytovat servis investorům - „vstup jedněmi dveřmi“ v oblasti přípravy staveb a podpory rozvojových projektů, s cílem maximálně ozřejmit pravidla hry, zčitelnit obtížně pochopitelné procesy a ve spolupráci s úřadem omezit možné subjektivní rozhodování úředníků skrývající se pod magické zaklínadlo „státní správy“. 			Služba investorům v Praze stejně jako marketing města v zahraničí jsou nezbytnou součástí boje na „trhu měst“. Veřejné informace o městě musí být volně dostupné a využitelné, bez různých „zprostředkovatelů“ a „překupníků“. Pokud přestane být tato agentura předmětem osobních ambicí, může začít pracovat v několika měsících.
8.	Ve spolupráci s vedením magistrátu změňme chování úřadu z „rozhodovací autority“ na „službu klientovi“; s využitím zkušeností soukromého sektoru efektivněji školme úředníky v chování odmítajícím jakékoli prvky korupce; veřejně vyhodnocujme plnění efektivity protikorupčního programu.  							Změnu chování z přezíravě úřednického „officer“ na  vstřícného „public servant“ nelze dosáhnout okamžitě, ale ani ji nelze odkládat s výmluvami na nedostatek lidí či peněz. Bude-li toto chování důsledně vyžadováno politiky i vedením úřadu, pak se může stát normou již zítra. Vyjádřeme jasnou politickou podporu řediteli úřadu v tomto úsilí.  
9.	Iniciujme novelu zákona o HMP a novely souvisejících zákonů tak, aby byla posílena přímá zodpovědnost volených zastupitelů za výkon úřadu a organizací města. 									Odstraníme tak rozpor, kdy občané se domnívají, že primátor řídí úřad a může jeho chod osobně a přímo ovlivňovat. Změňme anonymní kolektivní rozhodování za jmenovitou osobní zodpovědnost v každém jednotlivém případě. Změna systému řízení města v případě Prahy  by měla být spojena i se změnou v krajích a statutárních městech. Získat politickou podporu Parlamentu bude složité; tento úkol je možné splnit zřejmě v horizontu cca čtyř let.  

Toto jsou mé návrhy, které chci s Vaší pomocí realizovat v nejbližších měsících. Pokud i Vám záleží na změně současného stavu a nikoli na politikaření, pak mě, věřím, v tomto úsilí podpoříte. Chci dokázat, že pražská radnice je hodna kulturního a historického dědictví našeho města. Chci, aby na pražské radnici nebyla pro korupci úrodná půda. Žádám Vás, kolegové a kolegyně zastupitelé, abyste se rozhodli, zda podpoříte mé návrhy nebo zda Vám současný stav vyhovuje.

Jan Kasl, primátor HMP
Praha 25.4. 2002